Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Mamma?
Oj, väckte jag dig?
Vad gör du uppe så tidigt?
Du ska till skolan tidigt idag också, eller hur?
Ja.
Ät din frukost då.
Okej, tack för maten.
Får jag fråga dig en sak?
Vem ska du träffa så tidigt, och varför?
- Det är en hemlighet. - Som jag trodde.
Du gör väl inget dåligt?
Nix.
Bra.
Ta det här med dig.
Du kanske inte klarar dig till lunch.
Tack, mamma.
TOMAKOMAI
Gomorron.
Här får du frukost.
Ledsen, Kayo.
Du måste ha det tråkigt här.
Det är okej. Hiromi gav mig några böcker att läsa.
Det blir säkert bara ett par dagar till.
Hej då.
Vänta, Satoru...
HOPPAS DET GÅR BRA ATT DU FÅR ALLT MIN SON GILLAR - SACHIKO FUJINUMA
God morgon.
4 MARS (FREDAG)
- Haruko Nomura. - Här.
- Kaori Hasebe. - Här.
- Koichi Hamada. - Här.
Kayo Hinazuki.
Kayo är väl frånvarande igen.
Satoru Fujinuma.
Här.
- Kazuma Horiguchi. - Här.
- Yuko Matsumoto. - Här.
- Misato Yanagihara. - Här.
Jag gick dit imorse, men ingen svarade.
Jag förstår.
Det är oroande.
Ja.
Du verkar förhållandevis lugn.
Det sägs att behålla lugnet är bäst i tider som dessa.
Du har rätt.
Jag ringde hem till Kayo idag och igår, men ingen svarade.
- Hennes mamma går inte till jobbet heller. - Magistern.
Kan du ringa polisen eller socialtjänsten?
Jag ringde socialtjänsten igår.
De sa att de skulle komma idag. Jag ska följa med dem.
Jag gissar att problemet är hennes mamma.
Han vidtog åtgärder från sitt håll.
Du är en bra lärare, herr Yashiro.
Fru Hinazuki!
Vi är från socialtjänsten.
Ljuset är tänt.
Ska vi försöka från baksidan?
Fru Hinazuki?
Ljuset och värmen är på.
Hennes mamma måste ha sprungit ut på baksidan när vi kom.
Vilken otur. Jag hoppades kunna omhänderta dottern.
Vi kommer tillbaka imorgon bitti.
Satoru är tillbaka.
Socialtjänsten kom.
Herr Yashiro var med dem.
- Hinas mamma då? - Hon var inte där.
Men jag tror att det tar slut snart.
Kayo.
De kommer att ta dig ifrån din mamma.
Det gör mig glad.
Jag klarar mig.
För jag känner mig varm när jag tänker på dig.
Satoru.
Här.
Det är sent, men grattis på födelsedagen.
KAYO HINAZUKI BRÄNNBART SKRÄP
Förlåt, Fujinuma.
Jag hann inte få klar din present i tid.
- Du får din present imorgon. - Okej.
Jag lovar.
Jag tror jag har väntat på det här ögonblicket hela tiden.
Tack.
Kayo.
Jag är glad för dem.
Satoru, du är känsligare än jag trodde.
Vad?
Förresten...
Nån kom hit sent igår kväll.
Vad?
Han verkade komma och ställa hit saker, men han var arg för nåt.
Jag var rädd.
Vad lämnade han?
Togs inte Hinazuki till en industrifrys där hon sprejades för att frysas snabbt?
Vad är det här?
Vi måste härifrån, vi är fortfarande mitt i brottet.
Vi sticker härifrån.
Ja.
Jag gillar inte hur de ser ut.
Men Satoru, har du en annan plan?
Det har jag.
Okej, då går vi.
Hjälp mig, Hiromi.
Vad är det här?
Kol?
Kan du hjälpa oss?
Visst.
Är det här din nästa stora plan?
Det är enkelt, eller hur?
Dags att ta nästa steg.
Satoru.
Förklara.
Jag gav inte upp på halva vägen, här är vi nu.
Bra jobbat, hörni.
Jag trodde att du skulle säga det.
Men att du skulle skrika åt mig först.
Jag har inget att skrika åt dig för.
Du gjorde det för din vän.
Varsågoda och stanna och ät curry.
Låt mig ta hand om resten.
Kom in!
Ni måste frysa!
Tack för måltiden.
- Jättegott! - Gott, eller hur?
Hallå, är det herr Yashiro?
Jag är Satoru Fujinumas mor. Satoru och Kayo har kommit hem.
Tack och lov! Jag trodde väl det.
Tur att jag inte ringde polisen.
Fru Fujinuma, förresten, får jag fråga en sak.
Glöm inte grönsakerna.
Kayo, du kan sova över här och gå hem imorgon bitti.
Mamma...
Det blir bra! Du har inget att oroa dig för.
Diska era tallrikar nu.
Tack för lunchen.
Ingen fara.
Du, Kayo.
Nästa gång lagar vi den tillsammans.
Tillsammans?
Kom igen, Kayo!
Ner i kylan bara!
Det är jag som får skulden om du kommer till skolan med blåmärken.
Du får komma hit när du vill.
Mamma.
Kayo!
Var i helsike har du varit?
Så det var du.
Gör mig orolig för ingenting.
Jag ska stämma dig för det här.
Så du var orolig?
Säg mig, gick du ens ut och letade efter Kayo?
Vad? Försöker du göra mig till skurken?
Du oroar dig bara för dig själv!
Det finns inget viktigare i världen än mitt barn.
Jag vill att du minns. Du har också känt så en gång.
Din lilla...
Släpp mig, Kayo! Din idiot!
Kayo!
Hör på!
Kayo!
Kayo.
Släpp mig, din idiot! Kayo!
Fru Hinazuki.
- De är från socialtjänsten. - Är du Akemi Hinazuki?
Vi är här för att diskutera dig och Kayo.
Det finns inget att prata om.
Det var de som kidnappade min dotter.
Fort, ring polisen!
Tack, magistern.
Nej. Det var du som fick oss vuxna att agera.
Du tog tag i det.
Vi kunde inte låta dina modiga handlingar sluta i tragedi.
Kayo har det bra nu.
Magistern.
Ska vi gå?
Herr Yashiros ord var lugnande och tröstande.
Det här är säkert så... en fars råd låter.
Jag tänkte på att jag inte mindes min far.
Kayo...
Snön täcker landskapet i vitt.
Framtiden har blivit tom.
Allt som är kvar är mina minnen och mina förhoppningar.
Jag vill tro att Kayos framtid där är ljus.
Airi.
Tack och lov.
Du togs inte av polisen.
Airi...
Airi!
Jag återvänder inte till 2006.
Betyder det -
- att det inte är över?
Var det inte nog att rädda Kayo?
Så det tar inte slut om inte -
- jag fortsätter att förhindra brotten innan de sker och fångar mördaren?
Satoru har varit sån hela morgonen. Är han okej, tror du?
- Tja... - Förlåt, jag glömde att ge er papperen!
Hur många är kvar?
Ledsen att dra in dig, Satoru. Jag har dåligt lokalsinne.
Det är okej, jag vet var alla bor.
Förresten, angående Kayos mamma...
Hon får inte komma nära Kayo på några år.
Det verkar som att hon förlorar vårdnaden också.
Kayo är i säkerhet nu.
- Tack, magistern. - Jag gjorde bara...
Inte för det -
- utan för orden: "Vi kunde inte låta dina modiga handlingar sluta i tragedi."
De gjorde mig glad.
Du vet...
Det kanske låter lite krasst att beskriva det så här, -
- men du gjorde vad som krävdes för att få resultatet du ville ha.
Man tjänar inget på att inget göra.
Herr Yashiro är vis.
Det känns bra att lyssna på honom.
Förresten Satoru, var Kayo hemma hos dig hela tiden?
Nej, vi hade ett gömställe.
I en övergiven buss bakom Izumi-skolan.
Du hittade ett bra ställe.
- Magistern, det är nåt här. - Rör det inte!
Satoru. Nu vet du min hemlighet.
Förlåt.
Nu behöver jag inte dölja det längre.
Sen jag slutade röka för tre år sen har jag ersatt beroendet med godis.
Jag blir inte lugn utan det.
Jag är okej på skolan och bland folk, men...
Satoru, ät upp. Du är min medbrottsling nu.
Tack.
Jag saknar motivation.
Är det för att jag inte känner att jag har åstadkommit nåt?
Satoru.
Kan vi prata enskilt?
Visst.
Satoru, vad tänker du egentligen?
Du har verkat frånvarande på nåt sätt och det gör mig orolig.
Jag kanske är lättad över utgången?
Jag kanske bara inte bryr mig.
Betyder det... att det finns mer?
Som jag.
Du också?
Vad får dig att tro det?
Kanske för att jag såg dig kasta sten på Shiratoris hus.
Vad?
Jag har sett deras son möta Hinazuki i parken flera gånger.
Jag trodde att du försökte -
- skydda Hinazuki från honom, inte bara från hennes mor.
Jag förstår, det var Kenyas vittnesmål som satte dit Yuuki...
Det är det motsatta.
Jag känner sonen.
Han skulle aldrig göra nåt ont.
Men om nåt hände Hinazuki den dagen, tänkte jag att han kunde bli misstänkt...
Därför fick du familjen att ringa polisen för att ge honom ett alibi.
Kenya är smart.
Mycket smartare än vad jag är vid 29 års ålder.
Du är bara 11.
Hur kan du ha sån insikt?
Min pappa är advokat.
Jag tänker också bli det.
Du går bara i mellanstadiet, men vet vad du vill bli.
Det finns en anledning.
Min pappa -
- är försvarare i ett mordfall som skedde i en stad i närheten förra hösten.
Pappa är övertygad om att hans klient är oskyldig.
Verkligen?
Pappa sa att såna här fall är vanligare än man tror.
Så jag tänkte fixa det.
Fallet.
Kan du berätta mer om det?
Offret var en tioårig flicka. Dottern låstes in i badrummet...
FAR GREPS FÖR MORD
...och dog av koloxidförgiftning från en kolkamin.
Kolkamin?
Är det bara ett sammanträffande?
Undertexter: Madeleine Person